El+Nino

"** EL NINO" **. Foarte multe anomalii climatice si fenomene meteorologice extreme care se produc din ce in ce mai des sunt puse pe seama lui "El Nino". **Provocat de interactiunile termice care au loc intre masa oceanica si atmosfera din zona ecuatoriala a Pacificului, acest fenomen provoaca, acolo unde se manifesta, adevarate catastrofe meteorologice**. Dat in secolul al XlX-lea, numele de "El Nino" provine din limba spaniola si poate fi **// tradus prin "Copilul de Craciun", //** aluzie la faptul ca acest fenomen are loc de obicei in jurul acestei sarbatori de iarna. Concret, "Copilul" apare din cauza incalzirii apelor Pacificului in zonele de litoral ale statelor Chile, Ecuador si Peru. La un an dupa aceasta "faza calda", tot acolo apare "La Nina", o "faza rece" care afecteaza aceleasi ape oceanice. Produse intr-o zona restransa a Pacificului, aceste fenomene influenteaza clima la scara intercontinentala. In perioada in care actioneaza "El Nino", tarile din sud-estul Asiei si teritoriile din nord-estul Australiei sufera de seceta crunta. In acelasi timp, tarile din vestul Americii de Sud sunt lovite de ploi torentiale si inundatii cumplite. Este foarte posibil ca incalzirea globala, provocata de "efectul de sera", sa accentueze aceste perturbatii care, din ce in ce mai des, aduc dupa ele o multime de catastrofe grave. Un fenomen oceanic dar şi atmosferic de o importanţă deosebită este aşa numitul //El Niño//, fenomen ce se produce în Oceanul Pacific atunci când temperatura este neobişnuit de ridicată, de-a lungul coastelor unor ţări cum sunt Ecuador şi Peru, cauzând ample perturbaţii climatice. Numele //El Niño// a fost iniţial dat curentului cald de sud care apare în zonă anual în luna decembrie, dar actualmente este folosit numai pentru a desemna fenomenul extrem de intens şi persistent care se petrece la intervale de timp de 3-7 ani şi afectează climatul global pentru mai mult de un an. El Niño ( spaniolă: //băiatul//) determină perturbarea climatului atunci când suprafaţa oceanului din zona tropicală sud-estică a Pacificului creşte neobişnuit de mult. În mod normal apele din zona tropicală, vestică a Oceanului Pacific sunt mai calde cu mai mult de 100C decât cele din zona estică. Presiunea atmosferică este mai scăzută deasupra apelor calde determinând o umiditate mai crescută, apariţia norilor şi căderile masive de precipitaţii caracteristice pentru sud- estului Asiei, Noua Guinee şi nordul Australiei. În Pacificul de Est temperatura apei este scăzută, presiunea atmosferică ridicată determinând condiţiile climatice specifice coastelor vestice ale Americii de Sud. Direcţia predominantă a vântului este de la est spre vest ceea ce determină deplasarea maselor de apă mai caldă spre est şi aducând astfel apele mai reci la suprafaţă în zona estică. În timpul manifestării fenomenului El Niño se petrece un fapt interesant: vânturile predominante de est încetează sau chiar îşi modifică sensul ceea ce determină ca temperatura apei de suprafaţă să nu se modifice la fel de mult ca înainte. Astfel apa caldă din zona vestică a Pacificului se deplasează înapoi spre est ceea ce determină o creştere importantă a temperaturii apei pe coastele vestice ale Americii de Sud. Ca urmare, climatul umed existent în mod normal în vestul Pacificului se mută spre est, determinând căderi masive de precipitaţii în America de Sud şi condiţii de secetă în Asia de Sud- Est, India şi Africa de Sud. Efectele ecologice ale acestui fenomen sunt uneori extrem de severe, afectând diverse populaţii acvatice, precum şi numeroase ecosisteme terestre. Se consideră că fenomenele El Niño ce au început să se manifeste în anii 1982 şi 1997 au fost unele dintre cele mai severe prin efectele lor asupra unor largi zone geografice, influenţând evident pentru o perioadă de timp chiar condiţiile climatice globale. Regimul //apelor continentale// este determinat în mare măsură de climat şi mai ales